Михаил Булгаков
При изпълнение на свещени задължения

Превод от руски: Лиляна Минкова, 2003

chitanka.info

Документ, адресиран до ВЧ–25

От гара Алтир на Казанската жп линия

От фелдшерката Поденко

Довеждам до ваше сведение, че по време на мое дежурство на 15–ти юни т.г. в 7 ч. вечерта в болницата се е появил в нетрезво състояние представителят на учрежденската застрахователна каса А. К. Сергиевски, нахлул, без аз да знам, в родилното отделение, оттам минал в гинекологическото, където почнал да оглежда бельото на жените, като казвал, че е мръсно, крещял, изпоплашил болните, нарекъл дежурната фелдшерка свиня, а една от болните авантюристка.

Подпис на фелдшерката

Подпис на санитарката

Подпис на болните

Подпис на Рабкор № 994

В железопътната болница било приятно и тихо. Вечер. Оздравяващите болни се занимавали с четене на вестници и разни полезни книги. Край тежкоболните се суетели санитарки и фелдшерки.

От родилното отделение от време на време долитали стонове.

Там раждали.

С една дума, всичко било, както си му е редът — на прилично място.

Но ето — чули се шумни стъпки, после тихо хълцукане и в болницата се появил гражданин. Гражданинът бил сподирен от много силна миризма на бира, която се смесила с миризмата на йод и на хлороформ.

— Позволете… хъм… да разбера, къде ви е тук… хъм… родилното отделение? — попитал гражданинът със загадъчна усмивка.

— Защо питате? — осведомила се учудено фелдшерката.

— Желая да родя — обяснил гражданинът.

— Как тъй да родите? Вие сте мъж — отговорила фелдшерката, която не вярвала на ушите си.

— Вие п–пък сигурна ли сте? Хи–хи! Впрочем пошегувах се. П–по–шегувах се, пиленце — измърморил гражданинът и се опитал да хване фелдшерката за брадичката, но не я улучил.

— Не съм ви пиленце — отговорила плахо фелдшерката, поразена от самоувереното държане на посетителя, — а вие кой сте?

— Аз, м–миличка м–моя, съм представител на учрежденската застрахователна каса — обяснил скъпият гост.

— Та какво ще обичате?

— Ами ей сега ще разберете — изрекъл зловещо гостът.

Той отворил много пъргаво вратата за родилното и цъфнал там с цялата си хубост. Поразени от нея, родилките посрещнали посетителя с тъничък вой.

— Д–да не попречих? — докачил се гостът.

— Гражданино, излезте, какво правите! — казала ужасената фелдшерка.

— Доста странно, хъм… как тъй да си ида? Току–що дойдох и веднага да си ида?… А–а не, аз ще преглеждам сега бельото.

С тези думи посетителят направил пет залитащи крачки към крайното легло.

В родилното се вдигнал вой.

Леко стреснат, посетителят се олюлял като махало и заявил:

— Е, д–добре де. Като сте толкоз плашливи… аз… ще намина п–по–къ–къс–но.

Излязъл, минал в гинекологическото, отишъл до крайното легло и хванал одеялото.

Фелдшерката събрала кураж.

— Моля да спрете този преглед, тревожите болните.

— Ка–а–акво?! — попитал посетителят и на пламналото му лице се изписала ярост. — Ти к’во рече? Аз ли тревожа? Аз?! Аз?! Аз?! — от вратата занадничали главите на санитарките. — Аз?! Аз, членът на учстрахкасата, тревожа болните? Бе ти знаеш ли с тия твои забележки каква си?

— Каква? — попитала пребледнялата фелдшерка.

— Свиня си, ето каква!

Фелдшерката извадила носната си кърпичка и заплакала в нея.

— Вън! — изревал изведнъж посетителят на санитарките, че те в миг потънали вдън земя. След като унищожил по такъв начин нисшия персонал, алкохолният ревизор се насочил към средния персонал, а именно към същата фелдшерка.

— Ти знаеш ли как мога да те подредя? За двайсет и четири часа ще ми изхвръкнеш на улицата… И на тази улица ще пукнеш край някой плет… Петите ще ми ближеш и ще ме молиш за прошка. Н–но аз н–няма да ти простя!… Разбери, несъзнателна личност, че това е мой свещен дълг — да преглеждам болните и да установявам нуждите им. Те може да се оплакват от нещо!

— Гражданино — изплакал женски глас изпод одеялото, — махнете се оттук…

— Под кое одеяло го казаха?! — осведомил се страховито гостът. — Под това на райетата?! Млъквай, авантюристке!

Под одеялото на райета заплакали. После заплакали и под друго одеяло.

Ревизорът залитнал на място и казал:

— Чудесно, ама чудесно ме приехте. Така и ще го запишем. Ще видите вие как се обижда представител на страхкасата при изпълнение на неговите задължения. Ще ви покажа аз… къде зимуват раците…

И с тези думи „високият“ посетител напуснал болницата, изпроводен от задружен женски плач…

* * *

Къде отишъл — не зная. Във всеки случай, нека моят фейлетон му послужи за фенер в по–нататъшния му път.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.